Idea tuli loppilaiselta kansanedustajalta, Timo Heinoselta,
ja hän tässä toimi suurimpana puuhamiehenä nytkin. Kohteita oli mukana 10,
eniten Länsi-Lopelta. Meillä Pilpalassa oli kaksi kohdetta, toinen oli
Katajamaa Pilpalan kylätalolla eli entisellä koululla.
Ideana oli, että kussakin kohteessa oli tavallista pienempiä
annoksia, joita pääsi maistelemaan. Lisäksi oli mahdollisuus osallistua arvontaan,
jos kiersi vähintään neljässä kohteessa.
Viime vuonna me teimme valmiita cocktailpaloja, sellaisia
joissa oli tarkkaan valitut makuyhdistelmät meidän omista tuotteista, siis
säilykkeistä ja kesän tuoretuotteista ja marjoista. Nyt halusimme päästä vähän
helpommalla ja annoimme ihmisten rakentaa itse annoksensa. Lautasella siis oli
suolaista piirakkaa – sipuli- tai sienipiirakkaa – ja makeaa piirakkaa –
puolukkaa tai mustikkaa. Niiden lisäksi oli tummia ja vaaleita, kovia ja
pehmeitä leipäpaloja, joiden kanssa oli hyvä maistella Laukkaa, Ruusuista,
Närettä ja muita meidän tämänvuotisia soseita ja kastikkeita. Lisäksi oli kurkkua
ja salaattia sekä yrttejä.
Päivästä muodostui hurja. Siihen mahtui suuria rakeita, tavallista rajumpia ja pidempiä ukkoskuuroja, rankkasateita, auringonpaistetta, autoruuhkaa, valtava määrä ihmisiä, jonoja, kiirettä, iloisia kohtaamisia, tyytyväistä väkeä, väsymystä, jännitystä ruokien riittävyydestä, improvisointia, kinastelua keittiöhenkilökunnan (=Lassin) kanssa, ihanaa naapuriapua, hymyjä ja kiitoksia.
Ensimmäiset asiakkaat tulivat heti yhden jälkeen – taksilla Riihimäeltä!
Yksi heistä oli käynyt meillä aiemmin, ja oli nyt kertonut ystävättärelleen
vievänsä hänet ihastuttavaan paikkaan. He kilistelivät onnellisina porejuomiaan
ja nautiskelivat erilaisista makukokemuksista. Sade ja ukkonen eivät heitä
häirinneet, itse asiassa aurinkokin alkoi paistaa.
Olin varannut kynän ja paperia kävijöiden laskemiseksi,
mutta enhän minä mitään kirjaa ehtinyt pitää! Väkeä alkoi kerääntyä yhä
enemmän. Kahden aikaan tuli jälleen rankkasadekuuro, mutta sen loputtua
naapurin Tuula tuli avuksi parkkiruuhkaan eli autoja ohjaamaan. Se oli
mahtavaa! Siellä hän hoiti hommaa, emme ehtineet häntä edes käydä tervehtimässä
ennen kuin monen tunnin kuluttua.
Erikoista oli kitutuntien aikaisuus. Neljän maissa alkoi
hiljetä, vaikka tapahtuma jatkui iltaseitsemään. Mutta koko ajan väkeä silti
oli ja tuli, tyhjää ei ollut kuten yleensä viimeisenä tuntina on.
Ruuat alkoivat huveta jo puolivälissä päivää. Piti keksiä
uusia ratkaisuja. Lopulta oli kerrottava, että suolainen piirakka oli lopussa.
Makeat loppuivat vasta viime metreillä, mutta ihmeen kaupalla saimme
viimeisillekin halukkaille raavittua jotain pakastimesta.
Meidän tuotteemme ovat hyvin erilaisia kuin muissa kohteissa –enhän minä tietenkään muissa paikoissa näinä päivinä ole päässyt käymään, mutta listat eri tarjoiluista oli koottuna. Annokset ovat ylipäänsä eri paikoissa erilaisia, mikä on juuri mainiota. Yleisimpiä olivat vohvelit tai pannukakut. Meillä kaikki raaka-aineet tulevat omasta maasta tai lähimetsistä (tietysti esimerkiksi suolaa ja sokeria lukuun ottamatta). Tuotteet ovat siis kasvispainotteisia ja aika erikoisia, eivätkä kaikki ole niistä kiinnostuneita. Toinen syy siihen, että varauduimme paljon pienempään kävijämäärään, on se, että olemme pieni toimija syrjässä muista, toki tuo kylätalo on tässä sentään melko lähellä.
Luulimme, että mahdumme hyvin verannalle, mutta onneksi
sentään laitoimme ulos teltan ja yhden pöydän sinnekin. Moni halusi syödä
ulkona, eikä sisälle sitten olisi aina mahtunutkaan.
Useimmat kiersivät siis monta paikkaa. Muutamat tulivat
jalan tästä läheltä. Pientä valitusta kuului siitä, että joissain paikoissa
kesti ruuan odottaminen niin kauan, ettei sitten useampaan paikkaan
ehtinytkään. Meilläkin pahimmillaan joutui odottamaan parikymmentä minuuttia,
mutta ihmiset olivat ihmeen hyväntuulisia ja vakuuttivat, ettei ole mikään
ongelma odotella. Siinä vaiheessa aurinko jo paistoikin. Vain yhden seurueen
tiedän kääntyneen pois, toki heitä voi olla useampiakin. En paljon ehtinyt
seurailemaan liikennettä.
Oli kiva saada myönteistä palautetta. Loppupäivästä osa
saattoi istua pitkäänkin jutustelemassa. Makuja kiiteltiin ja purkkeja
ostettiin runsaasti kotiin vietäväksi ja lahjoiksi. Ruusu-siirappi, Paaran
Potku ja Kiitolaukka loppuivat melkein kesken (tosin löysin vielä muutaman
purkin). Kolmas suosikki oli Tillilaukka. Kuusenkerkkähillo Näre sekä Nuppu,
säilötyt voikukannuput, olivat nekin haluttuja. Moni yllättyi niiden mausta.
Naminuppuja eli makeita voikukannuppuja en muistanut edes panna tarjolle.
Näillä näkymin tämä oli kuitenkin viimeinen kerta, kun
järjestämme tällaisen tapahtuman. On tässä niin valtava työmäärä, sekä valmistelutöissä
että itse päivänä.
Olisimme päässeet helpommalla, jos olisimme suostuneet
käyttämään kertakäyttöastioita. Nyt vain kuohuviinilasit olivat muovisia,
turvallisuus- ja riittävyyssyistä. Ilman koiria olisi myös ollut paljon
helpompaa. Olisipa saanut ne johonkin hoitoon!
Tämän viikon lauantaina meillä on Avoimet maatilat –päivä.
Siinä on oikeastaan vielä suurempi työ, sillä tarjolla on myös ihan ruokaa,
mutta apuvoimiakin on enemmän. Vielä jos saisi koirat jonnekin muualle
haukkumasta ja karkailemasta.
Syksyn Lähiruokapäivän helpottamista jollain tavalla mietimme myös. Se saattaakin
sitten olla viimeinen tilapäivä tällaisella konseptilla.
Sen sijaan tilausryhmiä otamme mielellämme vastaan ja muutama onkin jo tulossa. Näissä avoimissa päivissä ongelma on juuri se, ettei kävijöiden määrää mitenkään ennalta tiedä. Toiveissa on, että väkeä tulisi paljon, mutta jos ei tule, ruokaa jää tähteeksi ja se on kurjaa.
Ostoksillahan meillä voi käydä melkein milloin hyvänsä. Pian kypsyvät
tomaatit, kesäkurpitsat ja mansikkakoisot. Salaattia, kurkkuja, yrttejä ja
säilykkeitä on jo nyt.
Ihana kuulla, että teillä oli noin onnistunut päivä! Huolestuneena katselin välillä täältä Salonkulman suunnalta, kun sää näytti kaikkia puoliaan, suuren salamankin näin iskevän maata kohti Pilpalan suunnalla. Mainiota että ihmiset liikkuvat, eivätkä pelästy pikku sadekuuroista - eivät kunnon raekuutoistakaan!
VastaaPoistaPalkintona saivat sitten erinomaisia makuelämyksiä.
Huh huh. Kuulostipa hurjalta ja hurjan ihanalta päivältä!
VastaaPoistaKaarina
Kiva, että säästä huolimatta päivä oli onnistunut, antoisa ja oli tyytyväisiä asiakkaita, tuliasia mukanaan vieden. Työtä ja suunnittelua se kyllä paljon vaatii, mutta Teiltä se käy.
VastaaPoista